חנוכת מקדש ראם באיודיה, הודו, התקבלה לאחרונה ברגשות שונים על ידי קהילות שונות. לאומנים הינדים רואים בו אירוע היסטורי, בעוד האוכלוסייה המוסלמית במדינה רואה בו מקור לייאוש ועקירה. המקדש, שניצב כיום באתר שבו שכן בעבר מסגד באברי, הפך לסמלה של תנועה לאומית שמטרתה לבסס עליונות הינדית בהודו.
המערכה לבניית המקדש ולהקמת אומה הינדית נמשכת כבר כמעט ארבעה עשורים. דמויות מפתח, כולל נרנדרה מודי הצעיר, היו מעורבים בגיוס כספים וברכת לבנים בודדות לבניית המקדש. המקדש משמש למטרה כפולה כסמל דתי ופוליטי כאחד, כאשר ראש הממשלה מודי ממנף את ההזדמנות כדי לחזק את מעמדו ולגייס את הרוב ההינדי.
ההשלכות של בניית המקדש ועליית הלאומיות ההינדית מורגשות היטב על ידי המוסלמים בהודו. הריסת מסגד באברי בשנת 1992 ביססה דפוס של פטור מעונש שעדיין מהדהד כיום, שכן מעשי אלימות ואפליה נגד מוסלמים הופכים נפוצים יותר ויותר. הימין ההינדי ניצל את תנועת הראם כדי לבסס את כוחו ולשנות את הנוף הפוליטי במדינה, תוך טשטוש הגבולות בין דת לפוליטיקה.
האבות המייסדים של הודו ראו בעיני רוחם רפובליקה חילונית המקיימת הפרדה בין דת למדינה. עם זאת, על ידי שילוב של דת ופוליטיקה, מודי הפך חברה מגוונת ווכחנית למונולית שמיישר קו מאחוריו. הטלת ספק במודי כמוה כעת כהטלת ספק בערכים הינדיים, מה שנתפס כחילול הקודש בהודו העכשווית.
חנוכת המקדש העצימה את הייאוש והדחיקה לשוליים שחווים המוסלמים במדינה. פעם הם היו חלק בלתי נפרד מהמרקם המגוון של הודו, וכיום הם סובלים מסטיגמות ומותקפים בשל זהותם הדתית.
חנוכת המקדש אמנם מסמלת את ניצחון הלאומיות ההינדית ואת ביסוס כוחו של מודי, אך היא גם מעלה שאלות בוערות לגבי עתיד החילוניות והפלורליזם הדתי בהודו. ככל שהודו מתקדמת, האתגר טמון להבטיח שעקרונות השוויון, הסובלנות והכבוד לכל הדתות יעמדו בפני המחלוקות ההולכות וגדלות.
חנוכת מקדש ראם היא רגע משמעותי בהיסטוריה של הודו, אך היא גם משמשת תזכורת קשה לדחיקת השוליים וחוסר הצדק שעמו מתמודדות קהילות מסוימות. חשוב להרהר בהשלכות של בניית המקדש ועליית הלאומיות ההינדית. האם הודו תישאר רפובליקה חילונית או תמשיך בנתיב של קיטוב דתי והדרה דתית? האירועים באיודיה שינו באופן בלתי הפיך את הנוף של הפוליטיקה והחברה ההודית, ורק הזמן יגלה את ההשפעה המלאה של שינויים אלה.